![](https://metromode.se/mmImages/110/2021/04/CB86703B-92A1-4FF0-A985-13FD7A4F9DFE__mmcompress-normal__.jpeg)
2021-04-18 – hela 16 dagar efter beräknad födsel tittade äntligen vår efterlängtade lilla prinsessa ut. En tös om 50 cm och 3471 gram villkorslös kärlek. Mamma och pappa älskar dig!
2021-04-18 – hela 16 dagar efter beräknad födsel tittade äntligen vår efterlängtade lilla prinsessa ut. En tös om 50 cm och 3471 gram villkorslös kärlek. Mamma och pappa älskar dig!
Som jag skrev i min senaste uppdatering kring graviditeten har jag passerat BF med mer än en vecka, 11 dagar för att vara exakt. I skrivande stund befinner jag mig alltså i vecka 41+3 (om någon timma 41+4). Att gå in i vecka 42 var verkligen tungt mentalt, något jag inte alls var förberedd på. Här kommer min sista uppdatering av denna graviditet, en väldigt LÅNG, naken och ärlig sådan. Nästa gång jag skriver på temat hoppas jag att det är min förlossningsberättelse ni får läsa…
Vad har hänt senaste veckan? Vi har varit och gjort ett ultraljud och imorse hade vi vårt sista besök hos barnmorskan innan bebisen är här. Vi har fått tid för igångsättning på lördag om hon inte kommit innan dess. I övrigt har vi nog testat allt för att försöka få det att dra igång utan framsteg.
Hur mår bebis? Bebis verkar uppenbarligen fortsatt trivas i magen. Av ultraljudet att dömma uppskattas hon till ca 3400 gram, jag har bra med fostervatten och flödet från moderkaken via navelsträngen är fortsatt bra. Vår ultraljudsläkare sa att man kunde se skugga av hennes HÅR! Hur häftigt?
Lilla skruttan <3
Å kroppen? Jag tror (?) att slemproppen gick i söndags kväll (41+1) men ännu har jag inga regelbundna smärtsamma sammandragningar. Jag har sammandragningar, magen blir verkligen stenhård, men de gör inte ont. Vissa sammandragningar känns lite som molande mensvärk men de är som sagt få och inte regelbundna. Hos barnmorskan imorse prövade vi efter lite tjat att göra en hinnsvepning men precis som vår barnmorska misstänkte gick det inte. Däremot var tappen mjuk vilket ändå känns positivt. Jag försöker acceptera att kroppen inte är redo än och så länge jag och bebis mår bra försöka ta det med ro. Nu har vi som sagt ett (nytt hehe) datum att förhålla oss till. Jag hade såklart önskat slippa igångsättning och att kroppen fick komma igång naturligt, men jag försöker tänka att det även finns fördelar med igångsättning. Det är faktiskt många av er som hört av er och berättat om era positiva upplevelser. Tack snälla för det! Jag är om sanningen ska fram helt hänförd och rörd över all den pepp och kärlek jag fått sista dagarna. Ni är så fina. Samtidigt gör jag mitt bästa för att stänga ute de (få men ack så svidande) negativa kommentarer om igångsättning och ”upplysningar” kring risker med att gå över tiden jag fått. Jag förstår (vill tro) att folk inte menar något illa utan vill väl, men det blir inte lättare för mig att hantera oro och alla känslor med dessa kommentarer hängandes över mig. Jag måste acceptera läget och lita på vården. Jag räknas inte som överburen utan som min barnmorska sa så är det normalt och väldigt vanligt att föda +/- 2 veckor från BF.
Skillnad mot veckan innan? Det har varit en känslomässig berg och dalbana senaste dagarna. När jag gick in i vecka 42 i lördags bröt jag ihop fullständigt. Från ingenstans. Visst har jag väl känt av hormonpåslaget och alla känslor under graviditeten, men sista dagarna har varit extrema. Jag är så nära till gråt precis hela tiden samtidigt som jag har svårt att sätta fingret på varför jag tycker att det är så jobbigt. Luften gick nog helt enkelt ur mig och en känsla av uppgivenhet infann sig. Jag har i så många dagar (veckor) laddat och tänkt att idag kanske det händer, men gått och lagt mig besviken för att inget startat men ändå hoppats på att inatt kanske det börjar, för att vakna besviken, men laddat om igen och tänkt att idag är det dags osv osv. Jag kände till slut att jag helt enkelt inte längre orkade ladda om för att ännu en gång bli besviken. Istället kändes det hopplöst och samtidigt blev jag rädd för mina egna känslor att jag inte längre kunde känna entusiasm eller hade energi att ladda för förlossningen. Jag som tidigare varit så förväntansfull kände mig bara helt tömd på energi. I lördags grät jag hela dagen tills Jossan ringde och peppade och fick mig på andra tankar. Jag tror att hela situationen med att vi är i karantän och varit det i några veckor nu gör det ännu lite jobbigare för det är förbaskat svårt att få dagarna att gå och att tänka på något annat. Vi träffar inga vänner eller familj, kan inte spontant sticka ner på Ica och handla det vi är sugna på, inte sitta på en solig uteservering och äta lunch eller unna oss någon härlig ansiktsbehandling eller manikyr eller något annat som det tipsas om i forum och appar att man ska göra sista tiden innan bebis. Jag vill verkligen inte klaga, för jag vet att många har det värre, men jag försöker bara ge er en ärlig bild av hur det känns just nu. Kanske kan det vara en tröst för någon i samma sits. Jag har haft tur som haft en okomplicerad gravid-resa hittills, men just nu ska jag verkligen inte sticka under stolen med att det är tufft (tungt!) fysiskt och framförallt psykiskt. Efter ett råd/samtal från världens finaste Sanne har jag nu landat i att det är helt ok att inte känna mig peppad och vara på tårna nu. När de väl drar igång – oavsett om det sker naturligt eller med igångsättning så kommer jag hitta tillbaka till känslan och energin. Jag måste bara lita på min kropp. Nu fokuserar jag istället på att vila upp mig och att vi senast på lördag (!) vet att vi kommer åka till förlossningen. Precis som jag skrev sist – vi har aldrig tidigare varit så nära att träffa vår DOTTER som exakt precis NU. Och till er som är i samma sits vill jag bara skicka lite pepp och kärlek, jag vet hur det känns och det är helt okej och fullt normalt att känna uppgivenhet, oro eller just det du känner.
I lördags läste jag för första gången vad mina fina vänner skrivit till mig och bebis i den här boken som jag fick på min baby shower. Jag har hela tiden känt att jag velat ”spara” den, precis som att jag visste att det skulle komma en sådan dag som i lördags då allt kändes mörkt. Wow vilka kvinnor jag har i mitt liv. Tacksam!
Här kan ni läsa mer:
Gravid vecka 41
Jag har verkligen köp-stop till bebisen nu. Men det är ju så himla mysigt tidsfördriv så här i väntans tider och dessutom i karantän att sitta och kika på bebiskläder på nätet. Mina favorit-butiker med prisvärda kläder till de små är hittills Zara, Mango och H&M. Titta bara på det här fina – så gulligt att jag smäller av…
Trots att jag misstänkte att jag skulle gå över tiden hade jag innerst inne hoppats att jag inte skulle behöva skriva om ytterligare en vecka av graviditeten. Med facit i hand vet vi ju också att det kommer bli ytterligare ett inlägg – för nu har jag faktiskt gått in i vecka 42 (41+2) det vill säga 10 dagar ”över tiden”. Men innan vi fokuserar på sista (ja – nu vet vi med säkerhet att vecka 42 är sista veckan av graviditeten för jag blir igångsatt till helgen om hon inte kommit) så tänkte jag skriva om vecka 41.
Vad har hänt senaste veckan? Precis som jag skrev förra veckan är vårt liv inte så händelserikt just nu eftersom att vi är i karantän i väntan på att förlossningen ska starta. Vårt beräknade förlossningsdatum passerade (2/4) utan minsta tecken på att Lillan beslutat sig för att lämna sin trygga vrå. En märklig känsla att dagen vi väntat och räknat ned till passerade utan att något speciellt hände. Vi kunde konstatera att hon valt sen utcheckning. En liten tidsoptimist, precis som sin mor och far. För att få tiden att gå rensar vi förråd, lådor och garderober här hemma. Vi tar promenader, tittar på serier och lagar mat som vi fryser in. Vi försöker verkligen njuta och vila upp oss.
Hur mår bebis? Jag vågar skriva att vår tjej har det väldigt bra i mammas mage. Så bra att hon inte alls är särskilt sugen på att titta ut. Hon är färdigbakad enligt apparna, men ligger och köttar på sig ytterligare lite till. En dag blev jag dock lite orolig för att jag upplevde att hon var lite ”slö” och inte rörde på sig som hon brukar. Ni som följt min gravidresa vet att vi har en väldigt aktiv tjej i magen och därför valde vi att ringa in till BB-Stockholm då det kändes olustigt att gå och sova med vetskapen om att hon var så mycket lugnare än vanligt. Vi pratade med en barnmorska och kom överens om att vänta en timme och se om hon skulle börja röra sig mer – hon brukar nämligen vara som mest aktiv precis när vi ska sova. Lyckligtvis påbörjade hon sitt vanliga aktivitets-pass under den här timmen så när vi pratade med förlossningen igen när 60 minuter passerat kände jag mig tillräckligt lugn för att gå och sova. Annars hade vi 100% åkt in och kollat så allt såg bra ut. Med det sagt – ring hellre en gång för mycket än för lite till förlossningen om ni känner er oroliga. Jag lovar att ni inte är ”jobbiga”.
Å kroppen? Min dagsform varierar – särskilt påtagligt blir detta när det är dags för den dagliga promenaden. Vissa dagar kan jag knappt gå, medan det andra dagar knappt känns att jag är gravid. Jag upplever att jag haft mer foglossning och att höfterna knakar och ”luckras” upp mer än tidigare. Jag har ju varit hyfsat förskonad från detta tidigare. I övrigt känns det ungefär som tidigare veckor.
Skillnad mot veckan innan? Det är ju snarare en regel än ett undantag att förstföderskor går över tiden och föder efter det datum som man fått hos barnmorskan. Jag har hela tiden varit inställd på att gå över tiden (kanske mycket för att min mamma gått över tiden både med mig och min syster). Fram till BF (2/4) kändes det därför mest bara spännande, men lite osannolikt att hon skulle titta ut. Under vecka 41 har jag varit mer förväntansfull och gått som på nålar och undrat när de ska sätta igång, letat tecken och varje kväll när jag gått och lagt mig har jag tänkt att det kanske sätter igång i natt… Mot slutet av vecka 41 när jag insåg att det inte ens skulle bli någon bebis till 9/4 (som var en av mina gissningar där jag själv tyckte att jag hade ”tagit höjd”) började det dock kännas lite motigt (mer om det i nästa veckas uppdatering)… Men avslutningsvis vill jag till alla er som också har gått över tiden säga att du har aldrig någonsin varit så nära att träffa ditt barn som NU. Den tanken hjälper mig. Passa på att njut, vila och fixa hemma. Snart är bebisen här!
Här kan ni läsa mer:
BLOGGSAMARBETE MED Babyland
Det här med att packa BB-väskan har inte varit helt enkelt, vad jag har förstått kanske ännu lite svårare i och med att vi befinner oss i en pandemi och att olika sjukhus har lite olika regler kring vad som gäller. Gemensamt verkar dock vara att när man väl är inskriven kommer man inte ut förrän man blir utskriven. Dock verkar det lite olika kring hur man får röra sig på sjukhuset/avdelningen. Vissa av er har skrivit till mig att ni inte ens fick lämna rummet. Jag förstår därför inte riktigt rädslan(?) över att ta med ”för mycket”. Jag tycker att jag har fått mycket kommentarer att man som förstagångsföräldrar tar med alldeles för mycket till BB och att knappt något alls kommer till användning och att vi därför bör banta vår lista. Det skulle förstås kännas lite pinsamt att komma med packning för flera veckor men i och med att situationen med Corona ser ut som den gör och de restriktioner som finns på de flesta sjukhus just nu så känner jag personligen att det är bättre att ta med för mycket än för lite. Man vet ju inte hur länge man behöver stanna vid eventuella komplikationer. Det är ju inte så att min sambo kommer kunna lämna sjukhuset och åka och hämta saker/handla, kanske inte ens lämna avdelningen om jag har förstått saken rätt. Alla gör självklart som man vill och det finns ingen universell lösning på vad denna väska ska innehålla. Alla är vi olika med olika förlossningar, bebisar och behov. Jag kommer självklart återkoppla till er kring vad som faktiskt kom till användning för oss, vad vi saknade och vad som vi tyckte var helt onödigt.
Vad vi fått höra har bebis mestadels inga kläder på sig under tiden på BB förutom blöja för att ligga hud mot hud så mycket som möjligt. Men några ombyten har vi ändå fått rådet att ta med. Återigen så är det ju väldigt svårt att veta hur länge man blir kvar så vi har resonerat så att hellre ta med ett ombyte för mycket än ett för lite. Hennes små kläder tar ju i princip ingen plats heller.
Uppe till vänster ser ni en liten hög med kläder i storlek pre born/44 (de är så så så små) som vi fått ärva. När jag packade väskan visste jag inte att jag skulle gå över tiden med Lillan, så jag tänkte att det var bra att packa ned ett ombyte med den minsta storleken om hon valde att titta ut tidigare. Kanske att jag river upp all packning och plockar ut dessa nu när vi med facit i hand vet att jag inte kommer föda tidigt. Men å andra sidan vet man ju inte hur stor hon kommer att vara. I övrigt har jag packat ned en liten pyjamas med dragkedja, två onsies från Livly med matchande små mössor och en body samt ett par tights. På tal om att det är svårt att veta storlek på barnet kan jag tipsa om att ta med kläder med mudd så att de går att vika upp eller ned beroende på barnets storlek.
Vi har fått tips från vänner att ta med filtar till BB. Jag har därför packat ned en underbart mjuk swaddle från Livly och en stickad från Coin de Reve i finaste peruansk baby alpaca-ull. Därtill två mindre muslinfiltar från Summerville. Jag kunde heller inte motstå att packa ned den lilla söta rosa koftan som är Lillans kompis Selmas gamla. Beroende på temperatur kanske Lillan får åka hem i den.
Lilla Kaninisen åker med – kanske inte jätte nödvändigt men mysigt tänker jag. Lillans små kläder har jag nu vikt ned i den lilla rosa tygpåsen som mamma sytt. Har även packat ned mina och min sambos respektive saker i tygpåsar för att försöka hålla lite ordning i väskan.
Den här gulliga teddy-overallen och mössan (hur gulligt?!) som Lillan fått av sin mormor och morfar packar vi ner för hemfärden. Det är ju riktigt april-väder just nu, så det återstår och se om det är vinter eller vår här i Stockholm när det är dags för hemfärd.
Varsin necessär till Lillan, mamma och pappa från Bon Voy Bags.
Några måsten (enligt er) i min packning till BB för att underlätta tiden efter själva födseln är bland annat Purelan och bröstkompresser för ömma/såriga bröstvårtor efter amning, STORA trosor (köpt dessa nättrosor som enligt utsaga ska vara så sköna) samt amningsinlägg. Fick även tips om att ta med amningsnapp.
Jag hade en omröstning på instagram där jag frågade om vi skulle ta med ett babynest eller inte till BB och åsikterna gick verkligen isär – ca 60% av er tyckte att det var helt onödigt, medan knappt 40% var för och hävdade att ni använt det mycket eller att ni saknat det. Fick även kommentarer om att det finns att låna på vissa BB. Vi har dock efter många om och men valt att ta med en sleepcarrier från Najell.
Vi skrev för några veckor sedan ett enklare förlossningsbrev i min journal tillsammans med vår barnmorska. Jag kände egentligen att det räckte. Jag såg dock att BB-stockholm (där vi förhoppningsvis kommer att föda) hade en färdig mall man kunde fylla i vilket jag gjort.
Så sammanfattningsvis kommer här vår långa pack-lista till BB/förlossningen:
Till bebis
Kläder till (mig) mamma
Hygien/övrigt till mig (mamma)
Till pappa
Snacks – (med tanke på att vi eventuellt inte ens får lämna rummet pga Corona-restriktioner har vi laddat upp med lite mer än vad vi annars kanske gjort)
Är det något ni tänker direkt att vi har missat eller tror ni att vi är rätt ute?